EN ORIGINALFILM FRA NETFLIX
- Husker du ikke? - Jeg kan ikke huske noe om det.
Du husker det overhodet ikke.
Drep ham.
Jøss.
Du er klissvåt av svette. Går det bra, Jin-seok?
- Mamma. - Ja, Jin-seok.
Jin-seok, det ser ut som om du hadde et mareritt.
Pappa.
Jeg ba deg legge deg tidlig i går kveld.
Jeg sa du måtte bli helt uthvilt når vi flytter så tidlig.
Yu-seok.
Han snakket om hvor spent han er på det nye huset
og fikk ikke sove hele natten.
Vi er nesten der.
Pappa, hva skal vi ha til lunsj i dag?
Det er flyttedag, så vi må spise jajangmyeon.
Greit, det blir Jajangmyeon.
ETT HJERTE FLYTTEBYRÅ
Jeg ser vårt nye hjem første gang.
Å stå her som dette...
...kjennes ikke ukjent ut av en eller annen grunn,
som om jeg har sett dette huset en gang i fortiden,
selv om jeg aldri har sett det før.
Sånn kjennes det.
Hva syns du? Liker du det?
Jeg spør hva du syns om det. Er det som du tenkte deg?
Broren min var alltid best i klassen,
siden barneskolen.
Han er en smart fyr som studerte på et av de beste universitetene.
Han har vist talenter i alle områder siden han var liten.
Hans konkurranseinstinkt
og gode reflekser har gjort ham god i all idrett.
Hei!
Og han er også fingernem.
Det er sjelden vi må ringe en håndverker, for han kan fikse det meste.
- Han drikker eller røyker ei. - Fin-fin!
Han har gode manerer og sier aldri vulgære ting.
Han er logisk, og samtidig morsom og veltalende på én gang.
Alle beundret og misunnet ham.
Jeg er fan av ham også, så klart.
Nei, jeg beundrer ham veldig.
All stresset fra studiene fører til sammenbrudd for meg iblant,
og han er det eneste i livet mitt jeg kan skryte om
og være stolt av.
Yu-seok.
Ja. Gi den til meg, mamma.
For ett år siden
skadet han venstre ben i en bilulykke,
men for meg og familien
er han fremdeles en perfekt helt.
- Pass på dørkarmen. - Hvor skal denne?
Å, den. Midt i stuen.
- Ok. - Denne veien, er du grei.
Ser du stolpen der borte?
- Plasser den ved stolpen. - Greit.
Greit. Én, to.
- Vær forsiktig med den. - Ok.
Hvor vil du ha denne?
Å, det er bøker i den esken, ikke sant? Du kan gi den til meg.
Ok...
MAI 1997
- Hei, drikk litt vann først. - Gi meg vann.
Yu-seok.
Jeg trodde du fikk ditt eget rom.
Å, du har vel ikke hørt om det.
Den forrige eieren etterlot tingene sine i det lille rommet oppe.
Betyr det at vi aldri får bruke det rommet?
Nei, jeg tror ikke det.
Jeg hørte han tryglet pappa.
Pappa klarte ikke å si nei, for han er så snill.
Han vil sikkert tømme det.
Det ser ut som om du hater tanken på å dele rom.
Ja, det gjør jeg.
Jeg visste det. Jeg merket det.
Jeg bare tuller. Jeg var nysgjerrig.
Yu-seok.
- Ja, mamma. - Kan du komme ned og hjelpe meg?
Jøss.
- Tulling. - Jøss!
Jeg sa du ikke skulle slå hodet. Det dreper hjerneceller!
Det gjør det ikke!
- Unnskyld meg. - Ja?
Hvor skal jeg sette denne?
- Å, den... Ved senga, er du snill. - Greit.
- Går det bra? - Ja.
Jøss.
- Tusen takk. - Det går bra. Det er uansett vårt hus.
Forresten, er han fyren som gikk ned storebroren din?
Ja. Hvorfor spør du?
Han er din eldre bror?
Jeg vet. Vi ser ikke like ut?
Hvor gammel er han?
- Hvorfor spør du? - Unnskyld.
Noen ser etter deg på kjøkkenet.
Å, ok.
Å, gud.
Dæven.
Å, jøss. Jeg er utslitt.
Vær så god, Jin-seok.
Hva syns du om huset? Liker du det?
Jeg har sagt at jeg gjør det.
Ja? Du liker det virkelig?
- Vel... - Herlighet. Han elsker det,
bortsett fra å måtte dele rom med meg.
- Seriøst. - Det blir ikke lenge.
Den forrige eieren sa han henter tingene om en måned.
Jøss. Ta det med ro, pappa. Yu-seok bare tullet.
Tidligere sa du ja uten å nøle.
Hva? Når?
Det vil bli bra. Når du sitter fast i studiene
kan du spørre Yu-seok med en gang.
Å, pappa. Hva slags ting lot den forrige eieren være igjen?
Jeg vet ikke. Det er sikkert bare ting han brukte før.
Som hva? Vet du?
Vel, jeg sier dette for sikkerhets skyld.
Dere kan ikke gå inn i det rommet.
Han sa igjen og igjen at vi ikke måtte gå inn der.
Jin-seok. Du tar medisinen din hver dag?
Ja, så klart. Jeg glemmer den aldri.
Hva var den lyden?
Hvilken lyd?
Jeg syns jeg hørte noe oppe.
Det hørtes ut som et tungt fall.
Var det ikke torden?
Nei, det var det ikke.
Er det ikke det lille rommet?
Ja, det rommet er rett over her.
Men var det ikke torden?
Om det var...
- Se? Det må ha vært torden. - Ja.
Kanskje det.
Det skal regne masse til i morgen tidlig.
Takk gud for at regnet ikke begynte før vi flyttet.
Det er sant.
- Gud, det ville vært slitsomt. - Skikkelig.
Ikke bekymre deg så mye.
For hva?
Du står helt klart på eksamen i år.
Tror du ikke at huset gir gode vibber?
Å, gud.
Jeg må sove nå.
Dere kan ikke gå inn i det rommet.
- Yu-seok. - Hva gjør du her?
Hei, jeg hører stadig rare lyder fra det rommet.
- Rare lyder? - Det stemmer.
- Du hører det vel og? - Jeg hører ikke noe.
Hører du det ikke?
Jeg hørte det. For bare noen minutter siden.
Du vil bare ikke studere, hva?
Nei, det er ikke derfor.
Jeg hørte rare lyder for litt siden.
Jeg hørte deg.
Du trenger frisk luft når det skjer.
Hva? Det pøsregner ute. Hvor skal vi?
Vi kan ta med en paraply.
Naboen sa at fra toppen av bakken der...
Se på regnet.
Yu-seok.
Ja.
Takk.
For hva?
- Jeg ville bare si det. - Kompis.
Ikke vær dum.
Hallo?
Ja, pappa.
Ja, vi bare gikk en tur.
Greit.
Den tingen?
Ok, jeg kommer hjem nå for å finne den.
Greit.
- Var det pappa? - Ja.
Han ba meg om et dokument tidligere. Han vil se på det nå.
Jeg kommer straks tilbake. Vent her litt.
- Det er greit. Jeg blir med. - Nei, det tar maks ti min.
- Bare vent et par minutter, ok? - Greit.
Hvem er dere?
Ta ham!
Yu-seok!
- Ta ham. - Kjære vene.
Yu-seok!
07 JO 8911
Det er 07 JO 8 911.
Jin-seok.
Hva skjedde med deg?
De tok ham. Yu-seok...
Han ble kidnappet.
- Hei, Jin-seok. - Jin-seok!
Hei.
- Jin-seok, våkn opp. Jin-seok. - Hei.
Drep ham.
Jin-seok, går det bra?
Mamma.
Ja, det er meg. Går det bra?
Yu-seok... Hva skjedde med Yu-seok?
Han er ikke tilbake. Vi har ikke hørt fra ham.
Å nei.
- Ringte dere politiet? - Ja.
Etterforskerne er her snart. De vil høre hva som skjedde fra deg.
Ok.
Husker du ansiktene til noen av mennene?
Nei.
Det regnet. Det var også mørkt, og jeg var for opprørt
til å se ansiktene tydelig.
Men som jeg sa, jeg så bilskiltet.
Det var 07 JO 8 911, en sort bil.
Dette er så frustrerende. Det bilnummeret finnes ikke.
Det kan ikke stemme. Jeg er sikker. Det var 07 JO 8 911.
Ingen sort bil i landet...
Jeg mener, det er ingen bil med det bilnummeret.
Det er umulig, etterforsker. Jeg så 07 JO 8 911.
Nei, det nummeret finnes ikke. Vi prøvde å finne lignende numre,
men vi fant ingen sorte biler.
Om du så den i pøsregn når det var mørkt,
er det mulig du så det feil.
Vi hørte du tar angstdempende medisiner.
Jeg sa jeg er helt sikker.
Jeg sa 07 JO 8 911. Det var en sort bil!
Jin-seok.
Det er nok for i dag.
Sønnen min er ikke fysisk frisk.
Jeg tror det var for mye for ham.
Ok. Vi får gi oss for i dag.
Så,
begynte torturen, ventetiden.
En dag.
To dager.
Så en uke.
Det gikk ti dager.
Mens to uker gikk,
ble politiet gradvis numne av kjedsomhet.
Jo mer numne de ble,
jo reddere ble vi.
Drep ham.
Og hver natt så jeg den mannen i drømmene mine.
Han så kjent ut, men jeg visste ikke hvem han var.
Alt jeg visste var at han virket svært fortvilet i drømmene mine.
En morgen,
19 dager etter Yu-seok ble kidnappet,
kom han tilbake.
Men...
...han kunne ikke huske hva som hadde skjedd
i løpet av de 19 dagene.
Er det noe spesifikt du husker...
Legen sa det var psykisk hukommelsestap.
Yu-seok
hadde slettet de vonde minnene...
...fra den dagen.
Legen sa også
- at det eneste vi kan gjøre er å vente. - Fikk du et fysisk slag mot hodet?
Yu-seok, sover du?
Nei.
Vi er bekymret for deg.
Jeg er lei for det.
Ikke vær det. Jeg er mer lei.
Sov godt.
Takk. Du òg.
Jeg lagde kimichi, varm den. Ikke bestill jajangmyeon! Mamma.
Jin-seok, hva gjør du der?
Hei, Yu-seok.
Ikke noe. Sov du godt?
Jeg er sulten. La oss spise noe.
Det er så godt.
Jajangmyeon er best. Alle koreanere elsker vel jajangmyeon?
Å, hei. Hvor dro du i går kveld?
I går kveld? Hvem?
Du. Du dro ut i går kveld.
Nei, det gjorde jeg ikke.
Du gjorde det. Jeg hørte deg dra og hørte også porten.
Du drømte vel?
Det så ut som du drømte i går kveld.
Var det en drøm?
Jeg bør komme meg av sted.
- Er du ferdig? - Ja.
Jeg må gå, så rydd etter meg, ok?
Jøss, seriøst. Greit.
- Sees. - Ha en fin dag.
Yu-seok.
Ja.
Hva skjedde med benet ditt?
Hva mener du?
Hvorfor halter du på høyre ben?
- Var det sånn jeg gikk? - Ja, akkurat nå.
Hei, jeg må dra.
Slutt å tulle, ok?
HYPNOSE
Hvilket valg er best for B?
- Hei, sett deg. - Hei, pappa.
Jin-seok, ikke spis bare kjøtt. Du må også spise grønnsaker.
Jeg må spise stekt ribbe først.
- Dette først. - Du må spise alt.
Jeg er hjemme.
- Kom og sett deg. - Hei, du.
- Du har ikke spist enda? - Nei. Jeg er kjempesulten.
- Er det stekt ribbe? - Ja. Det er kjempegodt.
Jøss.
Sov du godt?
Jeg sov ikke.
- Du gjorde det. - Nei.
Jeg vil...
Jeg bør legge meg nå.
Bare gå og legg deg om du er trøtt. Hvorfor sover du på pulten?
Bare legg deg.
Jeg sov ikke. Jeg tenkte på noe.
God natt.
Hei.
- Vennligst følg den drosjen. - Unnskyld?
- Den. Fort. Ikke mist den. - Ok.
Sjefen er her. Kom, folkens.
Hei, sjef.
Du, gå inn.
Dere forbaska fjols.
Dere kan ikke passe på ting?
Vi beklager, sjef.
- Hvor mange steder? - To.
Faen. Jeg går allerede i surr fordi ting er kompliserte nok.
Det er mulig at du leste det feil.
Vi fant ikke en sort bil.
Skjønner, sjef.
Er å fikse tosker fra staten så vanskelig?
En ting til.
Hva faen?
Hvorfor måtte du komme hit og gjøre ting enda verre?
Vel, det er...
Det var et uhell.
Jøss, er du dum, eller?
Sjefen vår har jobbet så hardt med deg. Må du gjøre dette?
Vel... Det ser ut som om det er en misforståelse her.
- Den rotta... - Ta ham!
Faen!
Hei!
Stopp!
Hei!
Ta ham!
Søren.
- Hvor ble han av? - Faen. Det går til helvete.
Han dro den veien.
Den dritten kjenner ikke området. Han kan ikke dra langt.
Hei.
Sjekk om han dro dit.
Jeg går denne veien.
Hei, var du våken hele natten?
Hva er galt?
- Hva? - Hvorfor er du så skvetten?
Skjedde det noe?
Nei.
Ingenting... skjedde.
Hei, Jin-seok.
Jin-seok.
Hva skjer?
Går det bra, Jin-seok?
Jin-seok.
Hei, kan du...
Jin-seok, åpne et øyeblikk.
Vær så snill? Åpne døren.
Stikk!
Greit. Jeg lar deg være i fred.
Men si hvorfor du plutselig er sånn.
I går kveld...
Jeg fulgte etter deg ut.
Du fulgte etter meg? Hvor da? Hvor dro jeg?
Du vet jeg sovnet så fort jeg kom hjem.
Jeg så alt.
Fortell. Hvem er de gutta? De er ikke etterforskere, hva?
Hvem? Hva snakker du om? Hvilke etterforskere?
De gutta som jaget meg i går!
Jin-seok. Er det mulig du er...
- Om du har rare drømmer igjen... - Hold kjeft!
Drømmer?
Det var ikke drøm.
Jeg husker alt så tydelig.
Du trodde jeg sov, ikke sant?
Jeg sov til jeg hørte lyden fra trykkblyanten.
Hvilken trykkblyant?
Du klikket og fikk blyet til å falle ut foran meg!
Hvor er broren min?
Hva har du gjort med Yu-seok?
Svar meg!
- Slipp meg! - Legg den fra deg.
Slipp!
- Et øyeblikk. - Slipp meg.
- Vent. Ro deg ned. - Slipp.
- Vær så snill... - Slipp meg, drittsekk!
- Slipp, forbaska... - Jin-seok, ro deg ned.
Ro deg ned.
- Slipp meg! - Ro deg ned.
- Slipp! - Vær så snill...
Jin-seok. Ro deg ned, ok?
- Ikke våg å prøve å lure meg! - Jin-seok, ro deg ned!
Jeg snakker sant. Jeg dro ikke noe sted i går.
Så hva var det jeg så?
Hvem er de gutta, og hva gjorde de mot meg?
Ro deg ned. Hør på meg, ok?
Jin-seok. Ikke noe av det skjedde, ok?
Fra blyanten til drosjen, og de gutta som jaget deg.
Ikke noe av det skjedde.
Men hva med alt jeg husker?
Jeg husker det tydelig. Hvordan forklarer du det?
Jin-seok, medisinen din.
Tok du medisinen din i går? Svar meg.
Jin-seok, hva gjør du der?
Ingenting.
Du tok den ikke, eller hva?
Yu-seok.
Jeg beklager.
Mamma er hjemme snart. Prøv å hvile.
Ok.
Hallo?
Jeg er på vei nå, så vent.
Drosjen du tok og de gutta som jaget deg.
Ikke noe av det skjedde.
Jeg fortalte ham ikke om drosjen.
Jin-seok, jeg er hjemme.
Mamma.
Ja.
Hva skjer?
Vel...
Om Yu-seok...
Skjedde...
Skjedde det?
Ja, det skjedde. Jeg er sikker.
Jeg må snakke med pappa om det.
Nei. Ikke si noe til pappa enda.
- Vi burde si... - Nei. Hør på meg, mamma.
Om han går ut igjen i kveld,
vekker vi pappa og følger etter ham sammen.
Yu-seok...
Du sier Yu-seok gjorde det?
Den fyren er ikke Yu-seok.
Du svarte sent?
Kom snart. Vi har trøbbel.
Jeg tror han dusten har skjønt det.
Ja.
Stemmer.
Det stemmer.
Ja.
Han sa klart at du ikke var broren hans.
Han fortalte alt han så da han fulgte etter deg i går.
Han sa bena dine var i orden og etterforskerne falske.
Så sa han at han våknet hjemme etter å ha blitt jaget.
Han sa det helt klart.
Ja, jeg sier det. Han sa virkelig...
Ja.
Greit.
Ja, jeg vet.
Det er sant.
Så det jeg sier er...
Er det noen der?
Er det deg, Jin-seok?
Er det noen der?
Nei, jeg hørte helt klart noe.
Tror du han kan ha kommet ned?
Han sover tungt oppe nå.
Jeg så det selv for litt siden.
Greit. Jeg sjekker rommet hans.
Mr. Park, hva tar så lang tid?
Vet du hva som skjer nå? Kom tilbake med en gang.
Mr. Choi er på vei og.
Våknet du akkurat nå?
Du er klissvåt av svette.
Helt gjennomvåt.
Du må forte deg. Kom tilbake nå.
Han har gjennomskuet meg, og.
Jin-seok, skal du noe sted?
Pappa.
Hvor skal du?
Jeg skal møte en venn.
Jeg skjønner.
- Ja. - Hvilken venn?
Hvilken venn skal du møte?
Du kjenner ham ikke. Snart tilbake.
Jin-seok.
Du kan ikke dra noe sted.
La oss gå inn.
La oss snakke inne.
Jeg sa vi skal gå inn.
Ta ham!
Ikke la den tosken slippe unna!
POLITISTASJON
- Hva skjer? - Hjelp meg.
- Hjelp meg, vær så snill! - Hva er det med denne fyren?
Faen.
- Slutt å tulle. - Du sa det selv tidligere.
En om gangen. Har noen spørsmål. Hva heter du?
Jeg er Je-hyeong Yeon.
Mr. Je-hyeong Yeon.
Greit. Jeg skal prøve å oppsummere det du har fortalt.
Kort sagt,
noen har holdt deg fanget i over en måned,
og du har akkurat rømt.
Det stemmer.
Du ble holdt i huset der borte,
og de folkene har lurt deg, latt som de er familien din.
Ja, det stemmer.
Med andre ord, du trodde de var familien din,
biologisk familie.
Ja. Jeg gjorde det, men...
- Vel... - Hvorfor trodde du på dem?
Å late som de er familien din bør ikke være nok til å lure deg.
Jeg skjønner det heller ikke.
Hvorfor...
Hvorfor trodde jeg på dem? Jeg kan ikke...
Greit.
- Fant du ham i databasen? - Ja, sir.
Vi har bekreftet identiteten.
Da skulle du ha kommet med den. Hva ventet du på?
- Beklager, sir. - Gi meg den.
Er det noe spesielt?
Personnummeret ditt er 770427-1665177.
- Ja? - Ja, det er meg.
Ingen rapport om savnet person og ikke noe rulleblad.
Det er ikke noe her.
Om du ble født i 1977, betyr det at du er 41 nå.
Unnskyld?
Jeg er 21.
Jøss. Se her.
Hvordan kan du være 21 i år om du ble født i 1977?
Det er 1997, så jeg er 21 år.
Kompis.
Ta en titt på kalenderen der og gjenta etter meg.
MAI 2017
Det er 2017 i år.
MAI 2017
Kjære vene.
Du har helt klart problemer, alvorlige problemer.
Å, hei. Skru på tv-en. Nyhetene er vel nå.
Ja, sir.
Presidentens besøk i Statene var for å formelt diskutere
forholdet mellom de to landene og andre spørsmål,
men det sies han fikk kongelig behandling.
President Trump åpnet bankethallen, som er uvanlig,
og han viste president Moon rundt
i noen av de private områdene i Det hvite hus.
Yeong-tae Jeong, som er der, vil fortelle mer.
USAs seremoniske garde
var oppstilt ved sørinngangen til Det hvite hus.
En slik behandling får kun statsbesøk.
Selv om de ikke hadde diskutert antrekk,
brukte begge presidentene blå dress...
Kom ut!
La oss snakke sammen.
Vent... Hva skjedde her?
Planen feilet igjen.
Hvem er dere?
Er det alt du vil vite?
Det er vel mange andre ting du vil vite om.
Si meg. Hva har dere gjort med meg?
Det var 20 år siden.
20. desember, 1997,
en familie ble drept i hjemmet sitt i utkanten av Soul.
I dette rommet.
Dere jobber så hardt.
- Hva skjedde? - Hei.
Jøss.
Det var en sak hvor en mor og datter ble brutalt myrdet
med et skarpt våpen i samme rom.
Ingenting ble stjålet
KRIMINALTEKNISK
Politiet virker ikke bestemt på å løse saken
Saken er et mysterium
Saken førte til sinne og interesse over landet,
og en spesialenhet ble utformet for å takle det.
Hvor er morderen?
Men politiet feilet i sitt forsøk på å fange morderen.
SØKER ETTER VITNER
Flere år gikk.
Og som tiden gikk,
glemte gradvis folk saken.
De glemte det helt etter at foreldelsesfristen gikk ut,
men ofrenes familie kunne ikke legge det bak seg.
De ansatte folk til å undersøke saken igjen.
SEONGSHIN-DONG MORDRAPPORT
Flere måneder gikk.
Årstidene kom og gikk.
En vårdag, etter at fire år hadde gått,
fant de endelig morderen.
Hvorfor?
Du kjente dem ikke engang.
Jeg har ikke noe minne om det.
Du husker ikke i det hele tatt?
Det stemmer.
Drep ham.
Så? Sier du at jeg er morderen?
Ja.
Du er.
Nei.
Det er umulig.
Jeg vet ikke om mange ting, men jeg vet at jeg ikke har drept noen.
Du, forbaska drittsekk, nektet for det etter at vi fanget deg.
Vi visste at du var morderen,
men vi syns at du virket ærlig da vi observerte deg.
Man får magefølelser, vet du.
Det så ikke ut som du løy.
Ofrenes familie ble veldig forvirret da de fant ut om det.
Situasjonen som oppstod var helt absurd.
De fant endelig mannen som ødela familien og livene deres.
De var klare for å få hevn, men han husket ikke noe.
Han vet ikke hvorfor,
om han gjorde det alene,
eller om han fikk ordre om å drepe ofrene.
Han hadde ingen minner om det som skjedde, så de kunne ikke drepe ham.
Så vi hyret en annen ekspert.
Han benyttet hypnose som etterforskningsteknikk i politiet.
Jeg er Seong-dae Park.
Si denne linjen representerer Jin-seok Songs liv så langt.
La oss dele den opp i barndom, tenårene,
tyveårene, trettiårene og førtiårene.
Hvorfor kan du ikke åpne den?
Jeg kan ikke åpne den.
Rundt da, opplevde han det mest traumatiske i livet sitt,
og han slettet alle minner om det fra hjernen sin.
Du må fremdeles prøve.
For å få frem de minnene,
prøvde vi mange ting, som hypnoterapi,
men den psykologiske motstanden er alt for sterk.
Det er derfor metoden ikke virker.
Magefølelsen var rett.
Du husket ikke det som skjedde.
Psykisk hukommelsestap.
Minnene var så traumatiske...
...at du blokkerte dem helt, din forbaska drittsekk.
Noe vi kan prøve
er å gå tilbake til rett før han ble involvert i hendelsen.
Med andre ord, før den traumatiske hendelsen.
Gå tilbake til når den dritten var glad?
Ja. Før 6. mai, 1997.
Dette er et sovemiddel som heter barbital.
Vi bør gi ham det først.
Mr. Choi, jeg er mer enn beæret
over at du ville treffe denne gamle damen.
Du sa at du var skuespiller før.
Du vil skjønne det lett om du tenker på det som rollespill.
Vi hypnotiserer ham
og forteller at han er på et tog.
Han vil gå gjennom tunneler på togturen.
Vi forteller ham at han vil gå tilbake et år i tid,
hver gang han kjører gjennom en tunnel, til en tid da han var glad.
Så, hvordan skal vi gjøre dette?
Greit. Du kjører gjennom den første tunnelen nå.
Og du kom akkurat ut av tunnelen.
Hvilket år er du i?
Hvilket år er det nå?
La meg spørre igjen.
Hvilket år er du i nå?
Det er...
...er...
...1997.
Hvor gammel er du nå?
Jeg er 21.
Bra.
Hvor er du nå?
I bilen.
I en bil?
Hvem er du med, og hvor skal du?
Jeg er med mamma,
pappa,
og broren min.
Vi flytter til vårt nye hjem.
Hva gjør du i bilen nå?
Jeg sover med hodet på mammas skulder.
Sov videre nå.
Du vil våkne når jeg sier fra.
Ok.
Og når du våkner,
er du fremdeles 21 år gammel
i 1997.
De som er i bilen med deg...
...er din far,
din mor
og broren din, ok?
Greit.
Du vil våkne
når jeg teller til tre.
Én,
to,
tre.
Jøss.
Du er gjennomsvett.
Går det bra, Jin-seok?
Mamma.
Ja, Jin-seok.
Jeg vedder på at han syns huset så kjent ut.
Morderen sto jo foran huset
hvor han begikk drapene for 20 år siden.
Det var naturlig at huset virket kjent for deg.
- Går det bra? - Ja.
Er han som gikk ned, storebroren din?
- Vi er ikke veldig like, hva? - Hvor gammel er han?
- Hvorfor spør du? - Unnskyld.
Hva var den lyden?
Men var det ikke torden?
Jøss, det ville vært stressende.
Veldig.
Søren, trøbbel.
Greit, jeg hører.
Du trenger frisk luft når det skjer. La oss dra.
- Hva? Det pøse... - Det kunne ha være et par småproblemer,
men alt gikk mer eller mindre etter planen.
Vi ville få fram morderens minner fra den regnfylte natten.
Vi rekonstruerte åstedet til hver minste detalj også.
Til og med musikken som ble spilt under drapene for 20 år siden
var klar for å bli spilt igjen.
MR. PARK
Ja, pappa.
Var det pappa?
Bare vent litt, ok?
Det eneste vi måtte gjøre var å få morderen
til å gå inn i alt likt som den natten,
men det skjedde noe uventet.
Vi er politiet.
Du er arrestert for overfall og svindel.
Det forbaska politiet fant meg akkurat da.
Yu-seok!
At jeg ble arrestert...
- De tok ham. - ...ødela nesten planen...
- Yu-seok har blitt kidnappet. - ...men heldigvis
tok du helt feil av situasjonen.
Jin-seok, hva skjedde...
- Hva skjer? - Han ble kidnappet?
Ring Mr. Choi med én gang.
Hva skjer?
Så slapp jeg ut etter bestikkelser og alle tjenester
vi kunne få til på 19 dager.
Jeg skulle starte planen på nytt så fort jeg kom tilbake, men...
Faen. Det regnet ikke.
I DAG PENT VÆR
Vi kunne ikke begynne igjen uten regn.
I løpet av dagene vi ventet på regn,
- begynte hypnosen å falme... - En ting til.
- ...så du ble mistenksom. - Den dritten fulgte meg hit.
Han sa at bena dine var i orden og etterforskerne var falske.
Du ble mer mistenksom,
og nå er vi her.
Forstår du nå?
Hvorfor vi gjorde det vi gjorde og du endte opp her?
Hva er i veien?
Tror du jeg lyver?
Nei.
Jeg er sikker på at alt er sant, bortsett fra én ting.
Hva er det?
Det var ikke meg.
Jeg har ikke drept noen.
Din drittsekk.
Du drepte to mennesker
og du vil også dø snart.
Så smertefylt som mulig. Skjønner du?
Nei.
Jeg vil ikke dø.
Drittsekk!
Den forbaska drittsekken!
Snu.
Jeg sa snu!
Hvor er han? Hvor er den dritten?
Fortere!
Der. Han er der borte!
Hei!
Stopp!
Hva faen?
Hei, flytt bilen din.
Kjør!
Fort deg!
Faen.
Pokker.
Din lille...
Sir!
Går det bra? Jøss...
Dette er 113, vel? Det har skjedd en ulykke.
En bilulykke.
Ja, en mann hoppet ut i veien fra ingensteds. Dette er...
- Han puster nå. Pulsen er 80 over 60. - 8 µg epinefrin, 10 µg dopamin.
Går det bra?
Vet du hvor du er nå?
MAI 1997
Jin-seok!
- Ja, Yu-seok. - Bilen er fikset nå!
Jin-seok! Vi drar nå. Fort deg!
Greit, mamma. Jeg kommer!
Pappa, husker du barndomsvennen min, Jin-san?
Ja, foreldrene hadde en kyllingrestaurant?
- Det stemmer. - Ja, hvordan går det med ham?
Han skal gifte seg snart.
- Jaså? Seriøst? - Ja.
Jin-seok, du må være trøtt.
Len deg på meg.
Han og kjæresten må ha vært sammen lenge nå.
- Hun er faktisk gravid nå. - Sier du det?
Ja.
Har du kjæreste nå?
Nei.
Jeg bør fokusere på studiene.
SEKS MÅNEDER SENERE
Mine medborgere,
vår økonomi
er i en forferdelig situasjon for øyeblikket.
PRESIDENTENS TALE OM FINANSKRISEN
Den økonomiske krisen som begynte i landene i Sørøst-Asia,
kombinert med de strukturelle problemene i vår økonomi,
har forsterket den akutte krisefølelsen.
På grunn av den økonomiske utviklingen
vi har oppnådd de siste tre tiårene,
var alle landene i verden misunnelige på vår stabile økonomi...
KJAPPE KONTANTLÅN
Vi kan ikke hyre deg.
Sir, hjelp meg bare denne gangen.
Vær så snill. Ber deg.
Dra til helvete.
Jeg har vitnemål fra videregående. Ja, jeg gikk vanlig videregående.
Jeg beklager at jeg spør, men er det mulig
å få betalt et par måneder på forskudd?
Jeg er en arbeidshest på 21.
Min kjære bror er veldig syk for øyeblikket.
Om du stoler på meg og betaler forskudd, vil jeg betale tilbake din godhet.
Doktor.
Du mistet begge foreldrene dine i ulykken,
og broren din har vært sengeliggende i over et halvt år.
Jeg vet ikke hva jeg skal si som hans lege.
Jeg beklager å måtte si dette til deg,
men vi kan ikke la det vente lengre.
Han må opereres så fort som mulig.
Bare da kan vi redde livet hans.
Skjønner.
Kan du komme til fornuft?
Vet du hvor farlig det kan være?
Selve operasjonen gjøres ikke av leger på det ulovlige organmarkedet.
Selgerne lever ikke lenge.
Mange dør under operasjonen.
Jeg skjønner situasjonen, men bare gi opp.
Landet går i søpla.
Du burde gi opp alt og bare holde det gående i slike tider.
NY MELDING
BLÅSKJEGG HAR INVITERT DEG TIL SAMTALE. GODTA?
Månelysmann er i samtalerom.
Mente du det du skrev på arbeidssøkersiden?
Ja. Jeg gjør så godt jeg kan, samme hva jobben er.
Selv delen om selge en del av sjelen din?
Den delen?
Hvorfor spør du om det?
Fordi du trenger penger,
og jeg trenger din desperasjon.
Hvor mye vil du ha?
Kan du fortelle meg litt om jobben?
Du får betalt for å drepe noen...
Jeg gir deg tid til å tenke på det. Du har til 12 i morgen.
Send meg nummeret ditt om du bestemmer deg for å ta jobben.
Ikke glem. Du mister muligheten etter kl. 12 i morgen.
Blåskjegg forlot rom.
Si det. Det er ingen andre her.
- Seriøst. Jeg er også... - So-yeong!
VIL DU SENDE DENNE MELDINGEN?
JA
Hallo?
Skriv ned
adressen jeg gir deg nå.
Det er 425-23 Seongshin-dong Seongseo-gu, Seoul.
Det er tre personer i huset.
En kvinne og to barn.
Ikke rør barna.
Bli bare kvitt kvinnen.
Ikke glem det.
Bli bare kvitt kvinnen.
Å. er det deg, kjære?
Kjære.
Kjære?
Ikke... Ikke skrik.
Jeg drar.
Ikke skrik.
Jeg beklager.
Jeg mistet vettet en stund.
- Jeg beklager. - Mamma.
Er pappa hjemme?
- Nei, han er... - Ikke skrik.
Jeg sa du ikke skulle skrike!
Ikke skrik.
Nei!
Ikke skrik.
Vent.
Slutt å skrike.
Jeg drar nå.
Slutt å skrike!
Jeg sa...
Jeg sa du skulle slutte å skrike...
Jeg beklager.
Det er derfor jeg ba deg slutte å skrike!
Jeg sa det! Jeg sa du ikke skulle skrike!
Chan-mi!
Slutt å skrike!
Mister.
Mister, hvem er du?
Hvor er moren min?
Om du gjør som jeg sier,
tar jeg moren og søsteren din med hjem for deg.
Ja?
Gå på rommet ditt og dekk deg med et teppe.
Tell så fra én til hundre...
...ti ganger, ok? Ti ganger.
Du skjønner det?
Ja.
Én, to, tre,
fire, fem, seks...
Hallo?
Skriv ned
adressen jeg gir deg nå.
Det er 425-23 Seongshin-dong Seongseo-gu, Seoul.
Det er tre personer i huset.
En kvinne og to barn.
Ikke rør barna.
Bli bare kvitt kvinnen.
Nittåtte, nittini, hundre.
Én,
to, tre,
fire, fem, seks...
Hallo?
Pappa.
Seong-uk, hva er det?
Pappa, jeg hørte på mannen
og telte fra én til hundre ti ganger,
men mamma og Chan-mi har kollapset og blør på gulvet.
Hva skjedde med Chan-mi?
Hun puster ikke.
Ok, jeg kommer straks hjem.
Doktor, hvorfor gjorde du det?
De er din familie.
Offeret av min kone...
...ville stoppet familien fra å ende på gaten.
Med forsikringspengene...
Du kan ikke gjøre sånt mot familien din, doktor.
Du tok tilbudet for å redde livet til broren din.
Jeg gjorde det for barna mine!
Men...
Men du ødela alt.
Datteren min er død nå. Broren din vil snart dø også.
Så du bør også dø!
Vent, doktor...
Dø.
Hvorfor måtte det være meg?
Ingen grunn.
Bare dø!
Nei. Vær så snill, nei.
Nei!
Folk dør ikke lett, ikke sant?
Dette må være tøft for deg.
Jeg er også sliten.
Jeg vil la deg slippe.
Hvor er ofrenes familie?
Hvorfor spør du?
Pass på at du forteller dem...
...at jeg er virkelig lei meg.
Du må ha fått minnet tilbake.
Hvorfor gjorde du det?
Hvorfor drepte du kvinnen og datteren?
Noen fikk deg til det, vel?
Tilfeldigvis,
var det kvinnens mann som hyret deg?
Jeg fikk nylig noe informasjon.
Han tegnet flere forsikringsavtaler for henne...
...en måned før hendelsen.
Fikk han deg til det?
For forsikringspengene?
Ofrenes familie vil ha sannheten.
Husker du gutten du ikke drepte den natten?
Den lille gutten.
Du burde si ham sannheten og be om tilgivelse.
Du sa at du ville hente moren min
om jeg telte fra én til hundre ti ganger.
Vet du hva som skjedde med meg etterpå?
Slektningene mine tok alle pengene
og forlot meg på et barnehjem.
Faen. Jeg gråt hver kveld og lovet...
...at jeg skulle fange mannen...
...som drepte hele familien min da jeg var liten,
og at jeg vil ta hevn, uansett hva.
Faen, den kvelden... Hvorfor drepte du ikke ungen også?
Du skulle ha drept ungen også, din forbaska drittsekk!
Jeg beklager.
Beklager.
Jeg beklager.
Jeg er så lei meg.
Jeg beklager...
Faen!
Så, si meg.
Fikk mannen hennes deg til det?
Svar meg!
Jeg spør deg om faren min fikk deg til det!
Nei.
Jeg gjorde det alene.
Alt sammen.
Det var meg.
Jøss. Hva faen?
Jeg visste det.
At mannen hennes tegnet masse forsikringspoliser...
...må ha vært en tilfeldighet.
Ikke sant? Faen. Har jeg rett?
Hva faen?
Tror du seriøst at jeg tror på det?
Lykke til.
Unnskyld, sir.
Det er en blindvei.
Du må komme denne veien for å komme til heisen.
FORGOTTEN
Jin-seok!
Bilen er fikset nå!
Jin-seok! Vi drar nå. Fort deg!
Greit, mamma. Jeg kommer!
Hei.
Hvor gammel er du?
Du er fem?
Det er greit, det er din.
Seong-uk! Seong-uk Choi!
Mamma!
La oss dra.
Hva snakket dere om?
Hadde du det gøy?
Hva med en fornøyelsespark?
Seong-uk, si ja. La oss dra. Kom igjen! Gi den her.
- Var det vondt? - Kom.
Hvilken vil du kjøre?
Tekst: Tori Lau